Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Психологія
В журналі наведено результати теоретичних, наукових, прикладних та науково-експериментальних досліджень з актуальних питань психології. Для науковців, викладачів, аспірантів, соціальних працівників, практичних психологів, студентів
Київський національний університет імені Тараса Шевченка
Феномен сорому як психологічна генеза життєтворення
Вступ. Динамічні процеси у сучасному українському суспільно-політичному просторі життєтворення набуває значення ресурсу для збереження цілісності та розвитку особистості, однак його генеза по-різному пояснюється у провідних методологічних традиціях. Мета статті — розкрити зміст і структуру генези життєтворення особистості в сучасній психології та окреслити емоційний чинник, що може запускати/блокувати суб’єктне конструювання життя. Методи. У ході теоретико-методологічного дослідження застосовано методи аналізу, синтезу, порівняння, узагальнення та концептуалізації. Матеріал інтерпретовано з урахуванням узгодженості складників житєтворення (емоційного, когнітивного, поведінкового). Результати. Показано, що життєтворення має різну генезу, зокрема: в гуманістично-екзистенційній традиції — це внутрішні сенси, автентичність, свободи, відповідальність; в біхевіористичній/соціально-когнітивній — це навчання, саморегуляція, моделювання, адаптація; в психоаналітичній — це трансформація несвідомого, символізація досвіду, сублімація; у персонологічно-розвитковій — це інтеграція подій і рішень у біографічну перспективу, цілепокладання, вчинок. Обґрунтовано припущення про те, що у змісті емоційного складника життєтворення системотвірним джерелом, яке визначає узгодженість компонентів життєтворення, є сором. Функціональний сором виконує регулятивну соціальну роль, підтримує цілісність «Я», а токсичний сором як інтроєктована домінанта деформує смислотворення, звужує свободу вибору, блокує активність/дію, руйнує інтероцептивну чутливість і спричиняє феномен «замороженої агентності» та втрату особистістю суб’єктності. Висновки . Життєтворення доцільно трактувати як процес і результат узгодження сенсу й дії, внутрішніх і зовнішніх умов, що насамперед зумовлюється станом емоційної регуляції. Токсичний сором є антагоністом життєтворення, оскільки переводить особистість у позицію об’єкта оцінювання та паралізує авторство життя; натомість інтеграція сорому й відновлення імпульсу, дії, творчості та суб’єктності зумовлює контексти повернення особистості до конструювання власного життєвого простору.
Авторське право (c) 2025 Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Психологія https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Дослідження чинників психологічного благополуччя вчителів методом фокус-груп
Вступ. У сучасних умовах підвищених професійних навантажень та суспільної нестабільності питання психологічного благополуччя вчителів набуває особливої актуальності. Зростання рівня емоційного вигорання серед педагогів, як в Україні, так і за кордоном, свідчить про необхідність вивчення не лише індивідуальних, але й організаційно-соціальних чинників цього феномену. Метою дослідження стало виявлення ключових чинників психологічного благополуччя вчителів у їхній суб’єктивній інтерпретації за допомогою методу фокус-груп. Методи. У дослідженні застосовано якісний метод фокус-групового інтерв’ю. У січні 2025 року було проведено 7 онлайн-фокус-груп (N = 62) з учителями загальноосвітніх закладів з різних регіонів України. Дискусії модерувалися за стандартизованим сценарієм, транскрибувалися та піддавалися якісному контент-аналізу. Застосовано кластеризацію факторів за семантичним змістом. Результати. У результаті аналізу було виокремлено п’ять кластерів чинників психологічного благополуччя вчителів: (1) соціально-організаційний (фінансова стабільність, адміністративна підтримка, зменшення бюрократії); (2) міжособистісний (підтримка колективу, взаємодія з учнями і батьками); (3) особистісно-ресурсний (саморегуляція, ритуали відновлення, тілесні практики); (4) макросоціальний (війна, економічна нестабільність, інформаційний фон); (5) екзистенційно-професійний (відчуття сенсу, позитивний зворотний зв’язок від учнів). Висновки. Психологічне благополуччя вчителя формується на перетині особистісних ресурсів та системних умов. Незбалансованість зовнішніх вимог та недостатність підтримки посилюють потребу в компенсаторних механізмах. Результати підкреслюють важливість створення безпечного освітнього середовища, зниження бюрократичного тиску та підтримки можливостей професійної самореалізації в умовах соціальних криз. Дослідження демонструє потенціал фокус-груп як методу глибокого якісного аналізу складних психологічних феноменів у професійних спільнотах.
Емоційний інтелект як здібність: пілотажне дослідження з динамічними стимулами
Вступ. Актуальність цього дослідження зумовлена потребою у валідних, об’єктивних інструментах вимірювання емоційного інтелекту як здібності, що відіграє ключову роль у міжособистісній взаємодії, психологічній адаптації та розвитку емоційної компетентності. Особливого значення це набуває у сферах освіти, психотерапії, професійного добору та соціальної реабілітації. Метою цього дослідження є апробація авторської методики оцінки емоційного інтелекту на основі моделі здібностей Майєра-Саловея із застосуванням динамічних відеостимулів. Об’єктом дослідження виступає емоційний інтелект як когнітивна здібність. Предметом дослідження є авторська методика діагностики емоційного інтелекту, яка використовує динамічні відеостимули. Методи. Для досягнення поставленої мети були застосовані загальнонаукові методи (аналіз, синтез, систематизація) теоретичної літератури з проблеми емоційного інтелекту та психометрії. Проведено теоретичний аналіз сучасних підходів до вимірювання емоційного інтелекту, зокрема моделей здібностей та рис. Розроблено авторську методику з використанням динамічних відеостимулів на основі чотиригілкової моделі Майєра-Саловея. Для обробки результатів пілотажного тестування застосовувалися описова статистика, розрахунок внутрішньої узгодженості шкал (коефіцієнт α Кронбаха), а також кореляційний аналіз з метою перевірки взаємозв'язків між субшкалами методики та окремими критеріальними змінними. Результати. Дослідження показало, що запропонована методика вимірювання емоційного інтелекту як здібності має обґрунтований потенціал, проте потребує доопрацювання окремих завдань для покращення їх зрозумілості та внутрішньої узгодженості. Після внесення коректив у формулювання та структуру тесту було зафіксовано суттєве підвищення надійності інструменту - підсумковий коефіцієнт α Кронбаха досяг значення 0,86, що свідчить про високий рівень внутрішньої узгодженості шкал. Отримані результати підтверджують можливість подальшого використання та психометричної перевірки методики на більшій вибірці. Висновки. Результати пілотажного дослідження вказують, що розроблена методика виявляє перспективи для ефективного вимірювання емоційного інтелекту як здібності, однак її поточне застосування обмежене низкою важливих викликів та невизначеностей. Подальше вдосконалення та глибоке дослідження дозволять повною мірою оцінити потенціал цього інструменту в психодіагностиці. Отримані результати створюють основу для майбутніх відкриттів, але остаточні висновки потребують комплексної перевірки та підтвердження.
Навчальний стрес: як з ним справляються українські студенти
Вступ. Це дослідження мало на меті привернути увагу дослідників та фахівців до необхідності комплексного розгляду проблеми стресу в навчальній діяльності. Метою дослідження стало вивчення рівня стресу у сучасних українських студентів та визначення змін цього показника за останні десять років. Дослідження спрямоване на встановлення найпоширеніших причин навчальних стресів. У роботі розглянуто прояви стресів у сучасних студентів. Проаналізовано способи, якими студенти справляються зі стресовими ситуаціями в повсякденному житті. Визначено відмінності в особливостях навчальних стресів чоловіків та жінок, а також студентів закладів вищої освіти і професійних училищ. Методи. У дослідженні використовується методика дослідження навчального стресу, яка являє собою самоописову шкалу, що дозволяє визначити: основні причини академічного стресу; рівень академічного стресу; прояви стресу в навчальній діяльності; методи зняття стресу; рівень та основні ознаки екзаменаційного стресу. Аналіз було проведено на групі з 600 студентів (включаючи 316 студентів університетів, 284 студенти професійно-технічних училищ; 283 чоловіки та 317 жінок) віком 15-45 років. Результати. З’ясовано, що для більшості українських студентів основні стресогенні ситуації пов’язані з навчальною діяльністю; найменш стресові – з конфліктами у групі та проблемами спільного проживання з іншими студентами. Рівень екзаменаційного стресу сучасних студентів є істотно вищим, ніж десятиліття тому; у студентів вузів є істотно вищим, ніж в учнів професійних училищ; у студентів жінок – вищим, ніж у студентів чоловіків. Спільними найбільш вираженими проявами навчальних стресів є поведінкові; найменш вираженими – фізіологічні. З’ясовано, що стать і вибір прийому зняття стресу між собою пов’язані. Висновки. Зроблено висновок про необхідність спеціально організованої цілеспрямованої психологічної роботи зі студентами з високим рівнем прояву навчального та екзаменаційного стресів.
Ностальгія як афективний комплекс: нейропсихологічні, еволюційні, особистісні та соціальні виміри
Вступ. Розглянуто ностальгію як комплексний афективний феномен, що виконує функції реконструкції ідентичності, адаптації до втрат та збереження внутрішньої стабільності. Окреслено, що ностальгія не належить до переліку базових емоцій, проте включає компоненти декількох базових емоцій. Результати. Проаналізовано основні класифікації ностальгії (часова, просторова, соціальна, індивідуальна). У межах теорії К. Ізарда ностальгія розглянута як вторинна емоція, що інтегрує смуток, радість, інтерес, сором, страх. Згідно з моделлю Я. Панксеппа, базовими системами є PANIC/GRIEF, CARE, SEEKING, FEAR, PLAY. Розкрито еволюційне значення системи PANIC/GRIEF як механізму, що сприяє соціальній прив’язаності. Наведено нейрофізіологічні та нейрохімічні кореляти, зокрема участь префронтальної кори, гіпокампу, мигдалини, окситоцину, ендогенних опіоїдів. Розглянуто значення тілесної експресії та особливостей суб’єктивного переживання. Описано когнітивні аспекти, зокрема зв’язок ностальгії з автобіографічною, емоційною та сенсорною памʼяттю. Визначено дисфункціональні форми ностальгічного переживання. Розглянуто зв’язок із рисами особистості (Big Five), а також генетичні чинники, що впливають на схильність до переживання ностальгії. Окремий акцент зроблено на значенні тілесних компонентів переживання ностальгії як маркерів емоційної залученості й глибинної самоідентифікації. Розкрито терапевтичний потенціал ностальгії як афективного ресурсу, що сприяє психологічному відновленню, саморефлексії та зниженню рівня емоційного стресу в умовах соціальної невизначеності. Висвітлено її здатність актуалізувати елементи культурної памʼяті, що сприяє збереженню колективної ідентичності. Узагальнено культурні, релігійні та політичні аспекти ностальгії. Висновки. Визначено роль ностальгії як інтегративного афективного механізму, що забезпечує безперервність досвіду, підтримує ідентичність і має адаптивне значення в умовах змін.
Психологічні чинники просування особистого бренду психолога
Вступ. Сьогодні психологи все частіше обирають шлях створення та просування власного бренду у соціальних мережах. Причому це стосується як початківців, так і професійних фахівців з багаторічним досвідом ведення власної практики. З одного боку, це спричинено сучасними трендами, ринковими умовами та цифровою трансформацією навколишнього середовища. З іншого боку, особистий бренд відкриває широкі можливості для реалізації власних амбіцій психолога: легше проводити різного роду дослідження, доносити власну експертну думку до аудиторії, організовувати і запускати власні тренінги та інші продукти. Варто відмітити, що розширення аудиторії також впливає на кількість клієнтів та дохід психолога. Тому побудова особистого бренду — це не лише шлях до популярності, а й важлива форма самореалізації. Метою статті є висвітлення результатів дослідження психологічних чинників просування особистого бренду психолога у соцмережах. Методи. Використано методику діагностики самоцінності (Н. Миколенко, Б. Плекай), методику визначення ясності Я-концепції (Т. Кемпбелл, адаптація І. Шемелюка), методику оцінки рівня толерантності до невизначеності (С. Баднер, адаптація Г. Солдатової) та шкалу резильєнтності Коннора–Девідсона (CD-RISC-10, адаптація З.Кіреєвої, О. Односталко, Б. Бірон), авторська анкета для вивчення здатності психолога ефективно просувати власний бренд. Вибірку становило 62 психолога (N = 62), з яких 58 жінок та 4 чоловіка. Усі учасники брали участь в обстеженні добровільно, з усвідомленою згодою. Результати. Було виявлено, що 18,0% респондентів мають проблеми з самоцінністю. Серед найбільш поширених проблем - занижене самоприйняття та соціальне відчуження (по 10,0%), які ускладнюють формування стійкої професійної ідентичності. 66,0% респондентів мають рівень резильєнтності вище середнього, що вказує на загальну емоційну стійкість і здатність до адаптації в умовах стресу чи невизначеності. Виявлено зв’язок між рівнем резильєнтності та рівнем доходу фахівців. Опитуванні мають переважно середній рівень ясності Я-концепції, ближче до високої, що свідчить про поширеність цього стану серед опитуваних. У 2,0% опитуваних із середнім рівнем, ближчим до низького, кількість підписників не перевищує 2 тисяч, навіть при наявності семирічного досвіду ведення соціальних мереж. Висновки. Найбільший вплив на просування особистого бренду в соцмережах мають самоцінность, ясность Я-концепції та резильєнтность. Толерантнысть до невизначеності сама по собі не є вирішальною для досягнення високих результатів у сфері онлайн просування. Хоча не виключається її можливий вплив на швидкість просування особистого бренду психолога в соцмережах.
Дослідження резильєнтності військових лікарів: інтеграція інтерв’ю, проективного аналізу та Шкали Коннора–Девідсона
Вступ. Наголошено, що сучасні реалії війни вимагають від військових лікарів виняткової психологічної стійкості, професійної надійності та здатності до швидкої адаптації в умовах постійної небезпеки, невизначеності й підвищеного емоційного напруження. У цьому контексті особливої актуальності набуває резильєнтність як інтегративна характеристика особистості, що забезпечує здатність відновлювати функціональну рівновагу, протистояти деструктивним наслідкам стресу та зберігати продуктивність діяльності в екстремальних умовах. Актуальність дослідження зумовлена необхідністю наукового обґрунтування психологічних особливостей розвитку резильєнтності військових лікарів в умовах війни. Методи. Використано інтеграцію інтерв’ю, проєктивної методики "Не дай людині впасти" та Шкали резильєнтності Коннора–Девідсона (CD–RISC–25), що дозволяє виявити структурні, емоційно-мотиваційні та когнітивно-вольові компоненти резильєнтності. До вибірки увійшли 80 військових лікарів різного віку та досвіду служби Результати. Виявлено, що резильєнтність військових лікарів формується як комплексна психологічна система, у структурі якої провідну роль відіграють соціальна підтримка, професійний досвід і рівень залученості до бойових дій. Встановлено, що високий рівень соціальної підтримки суттєво корелює з підвищеними показниками емоційної стабільності, самоефективності та внутрішнього контролю. Військові лікарі з більшим стажем служби та тривалішим перебуванням у зоні бойових дій демонструють вищу здатність до саморегуляції та відновлення після стресових впливів, що свідчить про розвиток адаптивних механізмів резильєнтності. Отримані дані підтверджують, що резильєнтність військових лікарів має характер багаторівневого психологічного феномену, який об'єднує індивідуально-особистісні, емоційно-вольові та смислові ресурси, що забезпечують ефективну адаптацію до екстремальних умов професійної діяльності. Висновки. Досліджено індивідуальний досвід військових лікарів та їхні стратегії підтримання психологічного благополуччя в умовах бойових дій. Встановлено, що переважна частина респондентів використовує емоційне регулювання, професійну самоосвіту та колективну взаємодію як ключові механізми адаптації до стресогенних чинників, характерних для діяльності фахівців військово-медичної служби. Водночас тривале перебування в безпосередній близькості до лінії фронту підвищує ризик емоційного виснаження та професійного вигорання, що підкреслює необхідність системного психологічного супроводу та цілеспрямованого розвитку адаптивних ресурсів військових лікарів.
Розвиток лідерських компетенцій фахівців в IT сфері
Вступ. Актуальність теми зумовлена високою динамічністю IT-сектору, що вимагає від менеджерів унікального синтезу технічної експертизи та емоційного інтелекту. Сутність лідерських компетенцій в IT полягає у забезпеченні одночасного досягнення максимальної інноваційності та передбачуваної стабільності продукту. Метою дослідження було теоретично обґрунтувати та дослідити психологічні аспекти розвитку лідерських компетенцій фахівців ІТ-сфери, а також розробити методику та міні-тренінг для їхнього підвищення. Методи. Емпіричне дослідження проводилося онлайн у жовтні 2025 року. Вибірка становила 80 менеджерів та молодих фахівців IT-компаній. Використовувався комплекс психодіагностичних методик: Методика діагностики мотивації до успіху Т. Елерс, Шкала самоефективності Р. Шварцера та М. Єрусалема, Тест-опитувальник комунікативного контролю М. Шнайдера, Методика «Особистісний семантичний диференціал» Ч. Осгуда, а також Авторський опитувальник «Профіль лідерських компетенцій IT-фахівця» (ПЛК-IT). Результати. Дослідження виявило домінування середнього (37%) та низького (36%) рівнів лідерських компетенцій серед фахівців. Найбільш критичні дефіцити зафіксовано за шкалою «Переговорні навички» (60% низький рівень) та «Активність» (60% низький рівень), що відображає пасивність та брак енергії. Кореляційний аналіз підтвердив, що стратегічне мислення тісно пов’язане з комунікативним контролем ($r = 0,649, p ≤ 0,05$) та самоефективністю ($r = 0,742, p ≤ 0,05$). Для усунення виявлених дефіцитів розроблено дводенний тренінг. Висновки. Розвиток лідерських компетенцій в IT є глибоко психологічним процесом, який вимагає цілеспрямованого впровадження програм, сфокусованих на «м’яких» навичках (емоційний інтелект, толерантність до невизначеності, переговорні навички). Тренінг є одним з ефективних методів для формування цілісного лідерського самоусвідомлення та розвитку емоційної стійкості.
Тест-опитувальник мотиваційного інтелекту (МОТІ): розробка та валідизація
Вступ. У статті представлено результати розробки методики психологічної діагностики мотиваційного інтелекту (МІ) дорослих – тесту-опитувальника МотІ, що було основною метою нашої роботи. Відповідно до теоретичних критеріїв, висловлених у працях М. Аптера, Г. Вєчорковскої, було сформовано батарею із 90 тверджень, з якої на основі отриманих емпіричних даних відібрано 43 запитання. Методи. В опитуванні взяли участь 1332 особи віком від 18 до 71 років через он-лайн-сервіс Google Forms. Для підтвердження валідності використовувалися методики “Опитувальник прийняття та дії” (AAQ-II), “Опитувальник особистісної готовності до змін” (PCRS), “Опитувальника психологічної гнучкості” (CompACT), “Самоорганізація діяльності” (СД), “Стильова саморегуляція поведінки людини”. Аналіз отриманих даних здійснювали за допомогою програмного забезпечення Statistica 10.0. та Jamovi 2.6. Результати. Наповненість шкал визначалася за допомогою експлораторного факторного аналізу, який дав змогу виділити 9 факторів, які утворили у подальшому 10 шкал. Остаточне підтвердження структури опитувальника здійснено за допомогою конфірматорного факторного аналізу. Індекси відповідності 10-факторної моделі відповідають вимогам: RMSEA =0,047; 90% CI [0,045–0,049]; CFI =0,90; TLI =0,90; SRMR =0,046. Узгодженість питань у шкалах перевірено за допомогою критерію ά-Кронбаха. Перевірено конструктну валідність, вивчалась конвергентна валідність. Ретестова надійність опитувальника відповідає необхідним умовам. Була здійснена перевірка нормальності розподілу даних за виокремленими шкалами за критеріями Kolmogorov-Smirnov, Liliefors, Shapiro-Wilk та показниками асиметрії (skewness) та ексцесу (kurtosis). За деякими шкалами спостерігається незначний зсув розподілу даних в бік позитивних значень. Теоретична модель показала задовільну відповідність емпіричним даним. Коефіцієнти ретестової кореляції за Спірменом (n=215, p <0,001) свідчать про міцні кореляції (r=0,570-0,898), а отже, про хорошу надійність методики. Конвергентна валідність методики була підтверджена шляхом виявлення взаємозв’язків з подібними показниками інших психодіагностичних методик. Висновки. Статистичний аналіз дав змогу сформувати 10-факторну структуру опитувальника. Аналіз дискримінантної валідності (інтеркореляцій шкал створеної методики) підтвердив логічну структуру на змістовне наповнення шкал. Конструктна валідність підтверджена. Ретестова надійність за дев’ятьма шкалами висока, за однією – достатня.
Розуміння психічних явищ в міфо-релігійних образах східних слов’ян
Вступ. У сучасних умовах посилення інтересу до етнічної ідентичності, традиційної культури та народної ментальності, вивчення давніх уявлень про душу та психічні явища дозволяє глибше зрозуміти особливості формування психологічного досвіду, моральних норм та системи вірувань. Особливо важливо осмислити, як у народній традиції осмислювалися феномени свідомості, потойбічного життя, добра і зла, душевного здоров’я – адже ці уявлення формували культурну основу сприйняття особистості в суспільстві. Методи. Історико-культурний метод (при дослідженні міфологічних та релігійних уявлень у контексті конкретної історичної епохи); психологічно-герменевтичний (при інтерпретації міфологічних уявлень як відображення глибинних психологічних процесів). Результати. Встановлено, що міфо-релігійні уявлення східних слов’ян про душу і психічні явища формували цілісну сакрально-символічну модель внутрішнього світу людини, у якій психіка осмислювалася як динамічний, надприродно зумовлений процес. З’ясовано, що душа уявлялася рухливою та поліваріативною сутністю, здатною відокремлюватися від тіла, змінювати образи та переходити між різними вимірами буття. Виявлено, що психічні стани й переживання інтерпретувалися через природні стихії (вогонь, подих тощо), що надавало їм сакрального й морально-нормативного змісту. Доведено, що обрядові та ритуальні практики, долаючи граничні ситуації, виконували регулятивну функцію, спрямовану на підтримання душевної рівноваги та відновлення порушеної гармонії між людиною і сакральним світом. Висновки. З’ясовано, що сутність і особливість взаємозв’язку міфологічного та релігійного компонентів у східнослов’янських уявленнях про душу та психічні явища полягає в тому, що міф створював символічну мову осмислення психіки, а релігійний складник перетворював цю мову на дієву систему віри, культу й моральної регуляції. Причому разом ці уявлення слугували механізмами їх закріплення, регуляції та відтворення(через фольклор і ритуали) в повсякденному житті, долаючи граничні ситуації та формуючи цілісну модель внутрішнього світу людини.
Модифікація шкали оцінки астенічного стану
Вступ. На тлі хронічного стресу в українців поширюються прояви астенічного синдрому. Гостро постає питання розробки надійних засобів психологічної оцінки стану. Методи. У статті представлено результати україномовної модифікації опитувальника «Шкала астенічного стану (ШАС-15)». Визначені основні психометричні характеристики. Результати. У ході емпіричного дослідження було виявлено, що частина питань неадаптованої україномовної версії шкали демонструє низькі показники надійності та валідності, що ставить під сумнів її точність і діагностичну цінність. За результатами факторного аналізу ідентифіковано додаткові субшкали, що відображають різні аспекти/домени астенічного синдрому. На основі отриманих даних було оптимізовано структуру опитувальника: вилучено питання, що показали низьку надійність та валідність. Результати конфірматорного факторного аналізу показали доречність впровадження трикомпонентної моделі (Х2 =110, р=0,05; CFI =0,961; TLI =0,953; RMSEA = 0,047, [0,02-0,07]). Оновлена версія методики є більш компактною, має достатньо високі показники внутрішньої узгодженості (альфа Кронбаха від 0,70 до 0,83), дозволяє диференційовано оцінювати окремі компоненти астенічного стану та може бути рекомендована для використання у клінічних, психологічних і наукових дослідженнях. Висновки. У статті наведено обґрунтування скорочення та модифікації «Шкали астенічного стану», наведений опис процедури виокремлення трьох субшкал: когнітивні, емоційні та фізіологічні прояви астенії.
Центральні механізми аудіальної перцепції: нейроанатомічні основи та клінічні прояви при деменціях
Вступ. Слух — одна з ключових сенсорних систем, що забезпечує адаптацію до середовища, комунікацію, навчання та когнітивну інтеграцію. За даними ВООЗ на 2019 рік, понад 1.5 млрд людей мають порушення слуху, з них 430 млн потребують допомоги. До 2050 року ці цифри можуть зрости до 2.5 млрд і 700 млн відповідно. У дослідженні було розкрито, що аудіальна перцепція має структуровану нейроанатомічну організацію, яка включає вентральні та дорзальні шляхи обробки звуку, функціональну асиметрію скроневих часток та спеціалізовані модулі для обробки різних елементів аудіального повідомлення. Погіршення слуху, як серед військових, так і серед цивільного населення внаслідок повномасштабного вторгнення, набуває особливого значення у зв’язку з його потенційним зв’язком із нейродегенерацією та розвитком деменцій. Кожний профіль нейродегенерації маніфестується у різноманітних формах дисфункції системи аудіальної перцепції, внаслідок ураження специфічних модулів обробки. Метою дослідження було введення у науковий дискурс особливостей континуального розвитку досліджень аудіальної перцепції, аналіз кортикальних корелятів погіршення або втрати слуху та взаємозв’язку деменцій з розладами слуху. Результати. Внаслідок проведеного теоретичного дослідження, було окреслено проблематику раннього вивчення системи аудіальної перцепції внаслідок її нейроанатомічної надмірності, маскування аудіальних розладів під розлади мовлення та поступовий перехід від континуальної теорії обробки слухового сигналу до модульної. Висвітлено елементи когнітивної системи обробки аудіальної інформації та її модульну структуру. Показано двосторонній зв’язок ураження системи аудіальної перцепції та деменцій різного походження. Висновки. Внаслідок проведеного дослідження, можна аргументувати, що аудіальна перцепція є складною, модульною системою, чутливою до нейродегенеративних змін, особливо в скроневій частці. Втрата слуху — не лише сенсорний, а й когнітивний феномен, що може виступати предиктором деменцій. Подвійні дисоціації та взаємодія периферичних і центральних компонентів слуху вимагають мультифакторного підходу до діагностики та втручання. Запропоновано два напрями допомоги: когнітивно-компенсаторний (при центральному ефекті біологічного старіння) та сенсорний (при центральному ефекті периферичної патології). Аудіальна терапія розглядається як перспективний немедикаментозний метод покращення якості життя осіб із деменцією та втратою слуху. Одним з обмежень виступає те, що стаття носить наративний оглядовий характер, емпіричне дослідження автора відсутнє.
Вступ. Шкала процвітання Е. Дінера ґрунтується на оновленій концепції психосоціального благополуччя, що включає вісім компонентів: цілі та сенс життя, підтримуючі стосунки, залученість, компетентність, самоприйняття, оптимізм, сприяння добробуту інших та повага. Адаптація цього інструменту буде корисним внеском у вітчизняну психологічну науку та практику. Методи. Процедура адаптації проводилась відповідно стандартам Міжнародної тестової комісії. Дослідження відбувалося в чотири хвилі впродовж 2024-2025 рр. Вибірку склали 1254 особи віком від 10 до 82 років (середній вік 27,3, при стандартному відхиленні 12,8). Переважну більшість учасників (77,3 %) представляли жінки. Результати. Адаптована методика має високі показники внутрішньої узгодженості (α Кронбаха 0,88, коефіцієнт Спірмена-Брауна для двох половин склав 0,87). Дані конфірматорного та експлораторного факторного аналізу демонструють однофакторну структуру шкали, що відповідає теоретичній моделі. Ретестова надійність перевірена шляхом опитування групи студентів (25 осіб) з інтервалом 8 тижнів; кореляція двох оцінок склала 0,55, що означає стабільність виміряної характеристики. Конвергентна валідність підтверджена очікуваними прямими кореляціями показника процвітання із спорідненими психічними явищами: оцінками задоволеності життям, усіма складовими моделі особистісного процвітання PERMA (позитивні емоції, залученість, стосунки, сенс, досягнення), почуттям самоцінності, цілеспрямованістю, самоефективністю та сприйняттям міжособистісної підтримки. Водночас, виявлені значущі негативні кореляції з параметрами тривоги, депресії та стресовими реакціями, спричиненими повномасштабною війною. Середній показник Шкали процвітання у вибірці склав 41,56 (SD = 8,15) при виразній правосторонній асиметрії розподілу. Результати опитування не пов’язані з віком або статтю. Висновки. Українська адаптована версія Шкали процвітання є ефективним інструментом для загальної оцінки позитивного функціонування особистості. Шкала буде корисною для проведення наукових досліджень, в освітній та терапевтичній практиці.
Когнітивна схема як механізм зменшення когнітивних викривлень: процесуальна модель психічного відображення
Вступ. Данна стаття присвячена визначенню змісту понять “когнітивна схема” і “когнітивне викривлення”. Метою дослідження є розробка концептуальної моделі процесу відображення інформації, що поєднує функціонування когнітивних схем та когнітивних викривлень. Методи. Дане дослідження є теоретико-аналітичним і базується на методі систематичного огляду літератури та концептуальній інтеграції емпіричних даних з різних дослідницьких парадигм. Результати. У статті обґрунтовується позиція розгляду когнітивних схем як адаптивних механізмів, що зменшують кількість когнітивних викривлень у процесі обробки інформації. Представлено процесуальну модель, яка демонструє, що когнітивні викривлення зростають у випадках, коли індивід не здатен застосувати релевантні когнітивні схеми для структурування досвіду. Проаналізовано еволюцію понять «когнітивної схеми» (від І. Канта через Ф. Бартлетта до сучасних підходів) та «когнітивного викривлення» (від евристик А. Тверські та Д. Канемана до нейроеволюційних пояснень). Доведено, що клінічне розуміння когнітивних схем як виключно дисфункціональних утворень є недостатнім для повноцінного розуміння їх ролі у процесі відображення інформації. Дискусія та висновки. Запропонована авторська модель відображення інформації, що складається з 4 стадій: 1) отримання вхідних сигналів; 2) активізація відповідної когнітивної схеми; 3) обробка інформації в межах когнітивної схеми (шлях А, Б, В); 4) інтеграція та консолідація результатів в довгострокову пам’ять. Ідея, що когнітивні схеми функціонують як адаптивний механізм, що узгоджує роботу когнітивних викривлень у процесі обробки інформації, підтверджується сучасними дослідженнями з когнітивної нейроеволюційної психології.
Аналіз образу політичного лідера в просторі суджень сучасної студентської молоді
Статтю присвячено соціально-психологічному аналізу образу політичного лідера в просторі суджень української студентської молоді. Подано порівняльний аналіз результатів емпіричного дослідження образу політичного лідера в просторі суджень студентської молоді, проведеного у Ніжинському державному університеті імені Миколи Гоголя та Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича у 2011–2019 рр. Результати порівняльного аналізу засвідчують зростання політичної суб'єктності молоді, але негативні емоції (розчарування) стають на заваді готовності до відповідальної усвідомленої участі у політичному житті країни. Постає проблема розробки і впровадження програм для молоді, спрямованих на розвиток громадянської позиції і критичного мислення.
суб'єкт суспільно-політичної діяльності
Авторське право (c) 2020 Вісник: Психологія https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Порушення мотиваційно-смислової сфери у хворих на цукровий діабет
Розглянуто психологічні дослідження, що розкривають сутність порушень мотиваційно-смислової сфери у хворих на цукровий діабет. Описано та проаналізовано основні параметри виникнення й розвитку цукрового діабету. Визначено особливості мотиваційно-смислової сфери у хворих на цукровий діабет. Окреслено перспективи подальших розвідок.
Психологічний зміст та основні причини виникнення мобінгу серед дітей середнього шкільного віку
Метою статті є аналіз проблеми виникнення мобінгу серед дітей підліткового віку та встановлення сутності причини його виникнення у шкільному середовищі, основних характеристик поняття, а також пошуку шляхів запобігання мобінгу.
Застосування методу хронометричної проби в аспекті іпохондричної поведінки хворого
Крізь призму компетентнісних задач розглянуто особливості формування професійної готовності майбутніх фахівців до самореалізації в умовах іпохондричної нозології із психосоматичною ознакою. Визначено критеріально-результативну основу дослідження, яка включає мотиваційно-ціннісний, когнітивно-особистісний, творчо-діяльнісний, рефлексивно-регулятивний критерій підвищення рівня готовності майбутніх фахівців до психоемоційної безпеки діяльності. Установлено, що вищезазначені критерії сприяли виокремленню психолого-часових індикаторів іпохондричних захворювань, які виступають як методологічне підґрунтя для розробки та практичного втілення системи хронопсихологічного прогнозування перебігу іпохондрії, окреслюють конкретні напрями медико-психологічної реабілітації фахівців різних професій із іпохондричними розладами шляхом урахування диференціації механізмів їх виникнення. В основі цієї проблематики ми й розробили алгоритм хронобіологічного прогнозу психосимптоматики, перебігу, ефективності лікування та оптимізації адаптаційних можливостей хворих на іпохондричні розлади. Його сутність полягала в ознайомленні учасників дослідження із інформацією про рецидив іпохондричних розладів, причинах їх повторного виникнення і наслідках в освітньо-інформаційному середовищі.
критерії підвищення рівня готовності майбутніх фахівців до професійної діяльності
The problem of personal development of employees of the state employment service of Ukraine
In the article the analysis of modern researches of the personality of employees of the state employment service has been carried out. The psychological aspects of the lack of desire for self-development and self-knowledge of employees of the State Employment Service of Ukraine are described. The 53 persons (38 of which have no higher education) are retraining at psychologist at the Institute of Personnel Training SESU) took part in the research. The revealed factors that have an influence on the indicator of personal self- development of the employees of the SESU: orientation in time, creativity and plasticity of behavior, empathy, emotional management, taking responsibility for their emotions, motivating achievement. У статті проведено аналіз сучасних досліджень особистості держслужбовця. Описані психологічні аспекти відсутності прагнен- ня до саморозвитку і пізнання себе у працівників Державної служби зайнятості України. У дослідженні взяли участь 53 особи, що перенавчаються на психолога в Інституті підготовки кадрів ДСЗУ (38 з яких не мають вищої освіти). Метою цього дослідження є виявлення особистісних факторів відсутності прагнення до саморозвитку та самопізнання серед працівників Державної служби зайнятості України. Відповідно до мети були поставлені наступні завдання: Визначити тип готовності до саморозвитку та мотивації досягнення працівників ДСЗУ; Визначити рівень самоактуалізації працівників ДСЗУ; Встановити особливості емоційного інтелекту працівників ДСЗУ. Для отримання емпіричного матеріалу про особливості проблем особистого розвитку працівників Державної служби зайнятості України, були використані методи: анкета, орієнтована на визначення об'єктивних характеристик життя (вік, стать, особливості навчання, професія, попередня та поточна професійна діяльність тощо), тест В. Павлова "Готовність до саморозвитку" для визначення типу готовності, тест САТ (Ю. Алешина), діагностичний тест на мотивацію досягнення А. Меграбяна, самотест для діагностики особливостей розвитку інтерперсонального емоційного інтелекту особистості (О. Власова, М. Березюк). Виявлені чинники, що вливають на показник особистісного саморозвитку працівників ДСЗУ: орієнтація в часі, креативність і пла- стичність поведінки, емпатія, управління емоціями, прийняття відповідальності за свої емоції, мотивація досягнення.
Psychological peculiarities of language use among Ukrainian migrants in Poland speaking Ukrainian and Russian languages
The article presentsresults of the study and practical analysis of the phenomenon of the influence of ethnolinguistic identity on the formation of the language image, as well as the psychological well-being and personal health of Ukrainian-speaking and Russian- speaking Ukrainian migrants in Poland. The article attempts to reveal the value of the welcoming status of linguistic identity as a means to achieve the psychological well-being of a personality in a modern multicultural society. The prospects for studying the impact of ethnolinguistic identity and psychological well-being and the personal health of representatives of Ukrainian language communities and migrant groups with prediction of possible spheres of application of the obtained results are also described. У статті наведено результати вивчення та практичного аналізу явища впливу етнолінгвістичної ідентичності на формування образу мови, а також психологічного благополуччя та здоров'я особистості україномовних та російськомовних українських мігрантів у Польщі. У статті була здійснена спроба розкрити значення вітального стану лінгвістичної ідентичності як засобу для досягнення психологічного благополуччя особистості в сучасному мультикультурному суспільстві. Також описано перспективи дослідження проблеми впливу етнолінгвістичної ідентичності та психологічного благополуччя та здоров'я особистості представників мовних спільнот України та груп мігрантів з прогнозуванням можливих сфер застосування отриманих результатів. Серед україномовних українських мігрантів у Польщі дискримінація / упередження Accult_stress; Мультикультурні відносини Accult_stress та мовний індекс Accult_stress здаються значно вищими, ніж серед російськомовних українських мігрантів у Польщі. У той самий час показники ізоляції Accult_stress та Accult_stress мають середній зміст і, схоже, схожі для обох груп українських мігрантів у Польщі. Ці результати служать основою для подальших досліджень психологічних особливостей використання мови з ширшим культурним контекстом та включення до вибірки як представників чоловічої, так і жіночої статі. Результати дослідження можуть бути корисними в контексті реалізації програм психологічної підтримки мігрантів. А також результати можуть бути вагомими для галузі етнічної, міжкультурної та політичної психології. Таким чином, суттєві відмінності індексу сили Групи показують, що україномовні мігранти як більш схильні оцінювати власну групу (мову, культурну, національну) як важливішу для них, ніж групи інших. Суттєві відмінності індексу сили мови показують, що україномовні мігранти як більш схильні оцінювати власну мову (також культурну та національну ідентичність) як важливішу для них, ніж мови та ідентичність інших. Суттєві відмінності індексу Collective Angst показують нам, що україномовні мігранти є більш схильними мати сильні емоції щодо власної групи (культурної, національної) та виявляти повагу та турботу про неї як важливіші для них.
psychological components of ethnolinguistic identity
welcome status of ethnolinguistic identity
Стаття присвячена проблемі тілесності як психологічному феномену. Проблема тіла і тілесності людини підіймається у багатьох напрямах психології. Однак психологія тілесності не є достатньо опрацьованим напрямом дослідження. Досліджується генезис поняття "тіло" у працях вітчизняних та зарубіжних дослідників. Особливо потребує уваги аналіз чинників, що впливають на сприйняття власної тілесності. Тілесність розуміється як соціокультурний феномен – перетворене під впливом соціальних і культурних чинників тіло людини, що володіє соціокультурними значеннями та смислами. Аналізується психологія тілесності в історичному аспекті та з позиції різних наукових підходів. Зазначається, що в сучасних психологічних дослідженнях намічається тенденція до диференціації розгляду різних аспектів тілесності. Проведено теоретичний аналіз сучасних психологічних досліджень у сфері тілесності. В епоху глобалізації, в умовах віртуалізації соціокультурного простору тіло перетворюється в апофеоз еклектизму, в якому змішується все те, що здавалося непоєднуваним. На основі емпіричного дослідження вивчено рівень задоволення власним тілом клієнток косметологічних та медичних закладів. Описано результати дослідження задоволення власним тілом клієнток косметологічних закладів. Окреслено перспективи подальших розвідок.
Психологічні диспозиції, що регулюють процес прийняття рішення в осіб із залежністю від психоактивних речовин
Стаття присвячена дослідженню специфіки вияву особистісних диспозицій, що регулюють процес прийняття рішення у осіб із залежністю від психоактивних речовин. Шляхом порівняння двох груп: залежних від психоактивних речовин та осіб без залежності, згідно з обраними змінними за допомогою статистичного критерію Манна-Уїтні, виявлені специфичні особливості для групи залежних тенденції вияву особистісних диспозицій, що регулюють процес прийняття рішення. Виявлені особливості можуть бути пов'язані з явищем залежності та впливати на процес прийняття рішення.
Природа вияву симптому: вагання або відповідальність і свобода вибору
Обґрунтовуються концептуальні положення створення, функціонування та психокорекційної роботи із симптомом. Розглядаються основні елементи, види, характеристики, складові, функції та загальний феноменологічний простір симптому із позицій екзистенціального підходу, теорії системних рішень та системного моделювання. Аналізуються й емпіри- чно перевіряється ефективність засобів екзістенціально-системного технологічного підґрунтя психокорекції клієнтів із симптомом, яке створює динамічні зміни змісту "картини світу" клієнтів у когнітивному та онтологічному планах.
Features of emotional burnout by specialists in assisting professions
The article deals with the problem of "professional exit", which is referred to as "professional benefits" in the activities of specialists professionals. The peculiarities of professional activity of teachers and psychologists of educational institutions, which complicate the work of the specified category of specialists, are considered. Particular attention is paid to the syndrome of "professional burnout" among pedagogical workers of educational institutions for children with physical and psychiatric disabilities due to the fact that their professional activities are deeply. Specific and emotionally tense. статті розглядається проблема "професійного вигорання", аналізується роль синдрому "професійного вигорання" у діяльності фахівців допомогаючих професій. Дж. Фрейденбергер, автор ідеї вигорання, відзначає, що професійне вигорання – це вичерпання енергії у людей, які працюють у сфері соціальної допомоги, коли вони відчувають, що перевантажені проблемами інших людей. Розглянуті особливості фахової діяльності педагогів та психологів освітніх закладів, що ускладнюють роботу зазначеної категорії фахівців. "Вигорання" досліджується у руслі трьох підходів: "хронічна втома", емоційне виснаження і трикомпонентна система (К. Маслахом і С. Джексон). Наведено та проаналізовано дані про рівень "вигорання" представників різних професій за методикою "Діагностика рівня емоційного вигорання" В. В. Бойка. Зосереджується увага на особливостях чинників "вигоранні" вчителів. Відзначається різниця у вигоранні вчителів різних дисцип- лін і різного віку учнів. Встановлено, що відмінності в ступенях "вигорання" та його причинах спостерігаються не лише у представників різних професій, а й працівників різних видів діяльності всередині однієї професії. Особливу увагу акцентовано на синдромі "професійного вигорання" серед педагогічних працівників освітніх закладів для дітей з вадами психофізичного розвитку в зв'язку з тим, що їх професійна діяльність є глибоко специфічною та емоційно напруженою. Визначено основні напрямки управління професійним стресом, зокрема профілактики дистресу і синдрому вигорання. Наведено сучасні засоби запобігання "вигоранню": психодіагностика, аудит, профілактичні заходи. Також наведено методи профілактики та подолання "вигорання": гнучкий графік роботи, проведення спеціалізованих тренінгів, професійне та кар'єрне зростання, поліпшення психологічної компетентності та прищеплення необхідної культури здоров'я.
Теоретико-практичні аспекти вимірювання та оцінювання інтегральних характеристик професійної компетентності педагога
Висвітлено актуальні аспекти тлумачення поняття компетенції, компетентності, їх використання та пріоритетних напрямів діагностики складових професійної компетентності педагога. Здійснено аналіз сучасних робіт із проблеми компетенції й компетентності як багатовекторності та розмаїття їх характеристик, що засвідчує дуже велику складність їх вимірювання і оцінювання; зроблено спробу пошуку шляхів рішення цієї актуальної проблеми, що пов'язана з підвищенням якості освіти у загальному контексті її гуманізації. Метою є висвітлення окремих професійних якостей педагога: загальної спрямованість мотиваційної сфери, міри вияву особистісного відчуття професійної свободи та здібностей. Здійснено спробу більш глибше осягнути їхню специфічність за допомогою метода Роршаха. Висвітлено загальну тенденцію щодо особливостей дослідження загальної спрямованості мотиваційної сфери, міри вияву особистісного відчуття професійної свободи та здібностей, яка, на нашу думку, полягає в тому, що вона відносно автономна і сенс її лежить у сфері з'ясування стану і тенденцій функціонування професійної свободи загалом. Подальші пошуки вбачаємо у вирішенні питання розробки ефективних методів професійної діагностики компетентності педагогів освіті та створення безперервної експериментальної системи, яка навчається на основі власних проб і помилок, коригує свої дії та ініціює форми активності.
Емоційна складова психологічного здоров'я сучасного студентства: до постановки проблеми
Представлено деякі результати проведеної аналітичної роботи, спрямованої на уточнення наукового статусу поняття "психологічне здоров'я особистості"; важливості емоційної складової здоров'я студентства у психологічній сфері.
Понятійно-категоріальний аспект розуміння терміна "душа" як категорії теоретичної психології
Розглянуто проблематику категоріального аспекту терміну душа через призму принципу системності (організованості). Проблематика місця категорії душа в категоріальному апараті теоретичної психології показана через контекст загальних категорій людинознавства – організм, індивід, індивідуальність, особистість, Я, суб'єкт. Зауважено проблематику аналізу та розкриття змістовного навантаження зазначеного ряду категорій, що обумовлена застосуванням до їх аналізу принципу детермінізму. Показано можливість розбудови ієрархічного ряду категорій як рівнів конкретизації (організації) психічного за аналогією відносно подібного ряду рівнів конкретизації (організації) живого. Для ряду рівнів конкретизації живого є специфічним його початок одиницею аналізу живого – організмом, а завершення одиницею (суб'єктом) розвитку живого – тілом. Запропоновано понятійне наповнення ряду рівнів організації психічного загальними категоріями людинознавства відповідно до принципу системності.
Практичні аспекти рoбoти психoлoга із внутрішньo переміщеними студентами першoгo курсу
Представленo кoнцепцію кoмплекснoї психoлoгічнoї адаптації першoкурсників дo студентськoгo життя. Узагальненo теoрії адаптивнoсті юнаків і підлітків та кoнцепції їх пристoсування дo нoвих умoв життя й діяльнoсті. Oписанo результати емпіричнoгo дoслідження індивідуальнo-психoлoгічних якoстей першoкурсників, oсoбливoстей їх сoціальнoї взаємoдії та академічнoї мoтивації. Прoаналізoванo дoсвід психoлoгічнoгo супрoвoду прoцесу адаптації студентів, які є внутрішньo переміщеними, дo навчання у ЗВО. Визначенo їхні прoвідні oсoбистісні та характерoлoгічні oсoбливoсті, спoсoби пристoсування дo ситуації та реагування на несприятливі впливи із зoвнішньoгo середoвища. Oкресленo перспективне кoлo дoсліджень у сфері психoлoгічнoгo супрoвoду та підтримки внутрішньo переміщених студентів.
Ми дослідили 50 осіб віком 18–25 років. Більшість респондентів є студентами вищих навчальних закладів. Нами був використаний такий психодіагностичний інструментарій: СМОЛ (скорочена адаптація MMPI), Методика діагностики копінг-стратегій Хейма, методика Менделевича, Мічиганський алкогольний тест (MAST), Опитувальник ургентної залежності в адаптації Шибко. Респонденти демонструють деякі ознаки схильності, чи навіть чіткої наявності адиктивної поведінки. Вибір способу втечі від реальності виявився явищем культурним, тобто вибір того чи іншого адиктивного агента більшою мірою продиктований рекламою, суспільною думкою, продуктами мистецтва. Ці дані підтверджує щільний прямий зв'язок алкогольної залежності за опитувальником MAST та психопатії – коефіцієнт кореляції становить 0,27. За резуль- татом регресійного аналізу дані цієї шкали сильно залежать від показників шкали істерії (P-значення = 0,01). Це вказує на те, що прямо заявляти про вживання алкоголю та на наявність наслідків такого зловживання може особистість протестна, некомфортна, і така, що прагне перебільшити свої проблеми, привернути до себе увагу. Результати дослідження підтвердили наявні в літературі дані про притаманні адиктам імпульсивність, егоцентричність, депресивність і тривожність.
Авторське право (c) 2019 Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Психологія https://creativecommons.org/licenses/by/4.0
Особливості психологічної підготовки майбутніх соціальних працівників до професійної діяльності
В статті досліджується проблема концептуалізації когнітивно-комунікативних та інформаційно-семіотичних вимірів психологічної підготовки майбутніх соціальних працівників до професійної діяльності як складне комплексне психічне утворення між компонентами якого існують стійкі функціональні залежності.